Päätätte nyt toisen lukukautenne.
Osa teistä jatkaa opintojaan, toiset lähtevät maailmalle.
Esitän teille nyt äärimmäisen tärkeän kysymyksen-
joka koskee hengellistä hyvinvointianne.
Haluatteko tulla Jumalan luo ja pelastua?
Ne, jotka tahtovat kristityiksi, siirtyvät oikealle puolelleni.
Ne, jotka jäivät jäljelle ja toivovat pelastuvansa-
siirtyvät vasemmalle puolelleni.
Oletteko rukoillut? - Olen.
Vaikka tuskinpa se Luojaa hetkauttaa. - Ymmärsinkö nyt oikein?
Väitättekö, ettei Luoja piittaa synneistänne?
Että armollinen Jumala hyväksyy velttouden?
Ymmärsitte nyt väärin. En ole vielä niin pitkällä.
En ole edes kokenut herätystä. Kuinka voisin katua syntejäni?
Asia toki huolestuttaa minua, mutta tunteeni ovat epävarmat.
Nyt on kysymys siitä, kuinka pitkällä teidän tulisi olla-
ja miltä teistä pitäisi tuntua. - Ei minusta tunnu miltään.
En ymmärrä syntejäni.
Kunpa tuntisin saman kuin muutkin. Se ei vain onnistu.
Joka tekee syntiä Jumalaa vastaan-
on alati vaarassa pudota helvetin ikuisiin liekkeihin.
Mutta hän ei osaa pelätä.
Eikä hän pääse pakoon Jumalan rangaistusta.
Perimmäinen kysymys on: tuletteko Jumalan tykö?
Pelkäänpä, etten tule.
Jäätte yksin kapinanne kanssa, neiti Dickinson.
Pelkään, ettei teillä ole toivoa.
Niin, neiti Lyon.
Jokaisesta hurmion hetkestä maksamme kärsimyksellä
Vaihtosuhde on ankara, värisevä
Jokainen suloinen tunti vuosilla korvataan
Katkerilla kolikoilla ja kyynelten täyttämillä kirstuilla
Isä, Austin ja Vinnie!
Onneni olisi täydellistä, jos äiti olisi mukananne.
Matka olisi hänelle liian rasittava.
Tulimme hakemaan sinut kotiin. - Kirjoitit olevasi sairas.
Aivan. Mikä sinua vaivaa?
Akuutti evankeliointihäiriö.
Pääsenkö tosiaan kotiin? - Pääset.
Menemme Amherstiin Bostonin kautta.
Käymme vierailulla Elizabeth-tädin luona.
Ette tainnut pitää siitä, isä. - Naiset eivät kuulu lavalle.
Mutta hän on lahjakas.-Lahjakkuus ei riitä syyksi tuollaiseen esitykseen.
Mitä hänen olisi pitänyt esittää? Kongressin päätöskö?
Riippuu sävellajista.-Loppuesitys on säädyllistä saksankieltä.
Saksalaiset hallitsevat musiikin. - Totta.
Englanninkielellä ei voi laulaa, Luojan kiitos.
Mutta tehän rakastatte virsiä. - Ne ovat asia erikseen.
Niillä ei ole mitään tekemistä musiikin kanssa.
Voi, paholaisen musiikkia... - Älä viitsi, Emily.
Voi elämä, voi koti!
Kuinka ihania olettekaan!
Emily, miksi olet vielä jalkeilla?
Voinko puhua kanssanne, isä? - Toki.
Kuten tiedätte, kirjoitan mielelläni. Lähinnä kirjeitä.
Joskus myös runoja. - Aivan.
Saisinko luvan kirjoittaa öisin? Silloin on hiljaista.
Lupaan, etten häiritse muita.
Saat luvan.
Oli huomaavaista kysyä. - Tämähän on teidän talonne.
Tämä on meidän kotimme, Emily.
Haluaisin pyytää vielä toista asiaa. - Kerro vain.
Tehän tunnette tohtori Hollandin-
"Springfield Republicanin" pää- toimittajan.-Lehti julkaisee runoja.
Kirjoitan hänelle. Jos hänelle sopii, voit lähettää sinne runojasi.
Hyvä neiti Dickinson. Julkaisen runon "Sic transit gloria mundi"-
sillä se on teksteistä järkevin.
Muut runosi ovat mitaltaan lapsekkaita, kuin loruja.
Mainittakoon, että kirjallisuuden klassikot ovat miesten kirjoittamia.
Pelkäänpä, ettei naisista ole luomaan kestäviä kirjallisia aarteita.
Missä Emily on? Emily!
Tule heti tänne!
Elizabeth-täti on ikuistanut sukumme 55 runosäkeistöön.
Ne ovat kovin ikävystyttäviä.
Elizabeth-täti. - Emily, viimeinkin!
Jouduin melkein odottamaan.
Mitä mieltä olet runostani? - Se kertoo teidän kyvyistänne.
Pitäisi ehkä loukkaantua noin arveluttavasta kohteliaisuudesta.
Parhaat kohteliaisuudet ovat aina arveluttavia.
Se on osa niiden viehätystä.
Austin, piditkö sinä runostani? - Kovasti.
Se jättää varjoonsa jopa "Kadotetun paratiisin".
Lapsesi ovat liian sivistyneitä. Taidan paheksua sitä hieman.
Älä ole niin ankara.
Jos pitäisi valita joko sivistyneet tai tottelevaiset lapset-
valitsisin ensimmäisen. Tottelevaisuus muistuttaa orjuutta.
Kiihkoilijan puhetta. - Ei suinkaan.
Yksikään kristitty ei voi puoltaa orjuutta.-Vaihtakaamme aihetta.
Se on sopimaton ja ikävystyttävä. - Ei niille, jotka elävät orjuudessa.
Meillä on täällä oikea Robespierre. - En ole mikään Robespierre.
Charlotte Corday, kenties. - Edward.
He ovat yhtä toivottomia kuin sinä.
Olet julkaissut ensimmäisen runosi. - Niin olen.
"Springfield Republicanissa".
Se julkaistiin anonyymisti. - Sepä erikoista.
Se taisikin olla hyvä asia.
Eivät kaikki voi olla Miltoneita. - Älä hermostu. Se on sopimatonta.
Runot ovat lohtuni meitä ympäröivässä ikuisuudessa.-Kuka niin sanoi?
Se kuulostaa epäkristilliseltä. Missä Vinnie on?
Tässä, täti.
Entäpä sinä?
Olen kuin pyhiinvaeltaja. Yritän tulla paremmaksi.
Itseensä keskittyminen on turhamaista.
Turhamaisuus on harmiton pahe.
Se on pinnallista. - Yksikään pahe ei ole harmiton.
Mieti vaikka Babylonia.
Entäpä sinä, Austin? - Minä en pyhiinvaelluksesta perusta.
Mitä mieltä olet paheista? - Pahe on vain valepukuinen hyve.
Mitä sinä ajattelet lastesi löyhästä moraalista?
Olen mieluiten vaiti ja kuuntelen.
Silloin ennakkoluulo ei vaikuta mielipiteeltä.
En tullut tuosta hullua hurskaammaksi.
Olkaa iloinen tietämättömyydestänne. Saatatte vielä kaivata sitä.
Edward, lapsesi ansaitsisivat selkäsaunan!
Rauhoituhan. Ota lasi viiniä lääkkeeksi.-Lääkkeeksi?
Se tekee hyvää verenkierrollesi. - Siinä ei ole mitään vikaa.
Sydän tahtoo ensin nauttia ja sitten välttää kipua
Sitten pikku pillereitä tuskaa lievittämään
Sitten se tahtoo nukahtaa
Ja sitten, jos inkvisiittori vain sallii
Luvan saada kuolla
Soittaisitko meille, Emily?
Jonkun vanhan virren. - Totta kai.
Kun olin nuori-
kirkossamme kävi nuori mies.
Hän lauloi tätä.
Hänellä oli kaunis ääni.
Niin puhdas.
Hän oli vain 19-vuotias kuollessaan.
Niin...
Niin.
Pitäköön Jumala teidät terveenä. - Hän kutsuu minua, kun aika koittaa.
Toivon, että elätte satavuotiaaksi.
Kuinka vastenmielinen ajatus. - Älkää sanoko noin.
En pelkää kuolemaa, Emily. Älä sinäkään pelkää.
Kun sielu on valmis kohtaamaan Jumalan, pelko kaikkoaa.
Herra pitää meistä huolen.
Rukoilen puolestanne.
Pitäkää ateismi loitolla.
Ja muistakaa, että kello tikittää meille kaikille.
Tik... - Tak.
Tik. - Olette aivan mahdottomia!
Menin kiittämään häntä, mutta hän nukkui
Kapealla kivivuoteellaan
Sen päällä oli kukkasia matkatovereilta
Hekin halusivat kiittää häntä, mutta hän nukkui
Oli lyhyt matka sinne, missä hän oli elossa
Mutta tie takaisin oli pitkä
Hymyilisittekö hieman, herra Dickinson?-Minähän hymyilen.
Emily, Emily!
Saimme vieraan.
Tässä on neiti Vryling Buffam. - Se kuulostaa anagrammilta, eikö?
Kristillisyys on pilannut elämän tällä seudulla.
Kai olette huomauttanut siitä vanhemmillenne?
Olen, mutta he pahastuivat. - Kyllä he leppyvät.
Mutta lepynkö minä?
Ettekö opiskellutkin Fort Sumterissa tai jossain?
Mount Holyokessa. - Sekin kalskahtaa sotilaalliselta.
Siitä on jo vuosia. - Opiskelitteko kurinalaisesti?
Algebraa, geometriaa ja luonnontieteitä.
Sekä kirkkohistoriaa kuten tapoihin kuuluu.
Minusta kaikilla naisilla pitäisi olla oikeus koulutukseen, mutta...
Kirkkohistoriaa? Se kuulostaa yhtä ikävältä kuin paratiisi.
Haimme hänet kotiin sieltä. - Ettekö viihtynyt?
Häntä kiusattiin.-Kiusaaminen ja pakottaminen ovat eri asioita.
Kumpaa te koitte? - Molempia.
Se oli tyrmistyttävää. - Mutta sellainen vahvistaa sielua.
Mitä hyötyä siitä on, kun kuitenkin lopulta kuolemme?
Pelkäättekö kuolemaa? - En, mutta taivasta pelkään.
Pelkään, että se on antikliimaksi.
Sitähän täydellisyys yleensä on.
Entä helvetti sitten? - Siellä on vielä pitkäveteisempää.
Siinä kärsimys piileekin.
Tuletteko kanssamme kirkkoon? - En tietenkään.
Se on sama kuin kävisi Bostonissa. Siitä nauttii vasta kun pääsee pois.
Rukoilemme, että pastorimme sielu saisi levätä.
Onko se varmasti siihen sopivassa paikassa?
Meistä tulee hyviä ystäviä. - Tietenkin.
Minä olen kuulemma vastustamaton.
Näyttäkää sitten uusi pastori minulle.
Käännyttekö tekin uskoon? - En.
Haluan vain tietää, ketä minun kannattaa vältellä.
Älkää nauttiko rukoilusta liikaa. Siitä voi tulla tapa.
Tuletteko Jumalan tykö? - Tulemme.
Tuletteko nöyränä? - Tulen omana itsenäni, herra pastori.
Lakimiehenäkö? Teidän on tultava kurjana syntisenä.
Polvistukaa ja sallikaa minun rukoilla puolestanne.
Sitten voitte rukoilla itse.
Entä te, neiti Dickinson? - Mitä minusta?
Ettekö polvistu ja antaudu Jumalalle? - En, minä en polvistu.
Uskon, että Jumala on jo antautunut minulle.-Rienausta!
Varjeletteko sieluanne? - Parhaani mukaan.
Ettekö pelkää helvettiä? - Yritän välttyä siltä-
mutta kestän sen, jos on pakko. - Jumalatonta puhetta.
Siinä tapauksessa pyydän Jumalalta anteeksi.
Rukoilkaamme kaikkien syntisten puolesta.
Kuinka kehtaat käyttäytyä sillä lailla? Se oli sopimatonta.
Minua ei pakoteta jumalanpelkoon. - Sinä teet niin kuin käsketään.
Ymmärrän, että kristillinen elämä antaa turvaa.
Vaikutan varmasti uppiniskaiselta.
Mutta sieluni kuuluu minulle! - Se kuuluu Jumalalle.
Jos et huolehdi siitä, sinun voi käydä huonosti.
Niin, isä. - Vastedes käyttäydyt tavalla-
joka sopii Jumalan sinulle antamaan asemaan.
Kyllä, isä.
Hyvää yötä, Emily.
Hyvää yötä, isä.
Lautanen on likainen.
Enää se ei ole likainen.
En olisi mennyt niin pitkälle.
Muuten isä olisi lähettänyt minut sotilaalliseen opinahjoon-
ja äiti olisi kirjaillut kyyneleet silmissään.
Kas, muuttumaton neiti Buffam. - Nyt erehdytte.
Isä Aika kolkuttaa minunkin oveani. - Kuinka varaudutte siihen?
Yritän olla silloin poissa kotoa.
Jokaisen naisen tulisi olla yhtä valppaana.
Ei. Riittää, että nainen pyrkii pysymään vyötäröään nuorempana.
Silloin ikäkysymys on melkeinpä epäolennainen.
Mihin miehen sitten pitäisi pyrkiä? - Kelkkailemaan.
Entä lämpimällä säällä? - Postimerkkeilyyn.
Siinä on urheilun vaarat, mutta vähemmän kurinalaisuutta.
Vitsailunne on aina yhtä ihastuttavaa.
Se on vain piinatun sieluparan ryöpsähtelyä.
Hyvä naiset.
Nyt menette liian pitkälle. - Olimme vain ironisia.
Sisään.
Lähdetkö mukaan kirkkoon? - En.
Miksi et? - Jumala tuntee sydämeni salat.
Minun ei tarvitse istua kirkossa. - Kuinka voit olla noin kevytmielinen?
Sielusi ei ole vähäpätöinen asia. - Olen samaa mieltä.
Siksi pidänkin niin tarkkaan huolta sen vapaudesta.
Luettelen kaiken: ensin runoilijat, sitten aurinko
Sitten kesä, sitten Luojan taivas
Ja lista on valmis
Mutta tarkemmin ajatellen ensimmäinen sisältää kaiken
Niinpä kirjoitan: runoilijat, siinä kaikki
Heillä on kesä ympäri vuoden
He voivat tehdä auringon
Ja jos taivas kaunis onkin
On se liian vaikea saavuttaa
Mitä nyt? - Saimme postia Austinilta.
Austinin ja hänen tulevan vaimonsa kuvat.
Austin on aina yhtä komea. - Morsian näyttää pelokkaalta.
Meidän on näytettävä hänelle, ettei meitä tarvitse pelätä.
Oma Emilyni!
Voi, kuinka ylellistä tämä on!
Nauttikaamme tänään pinnallisuudesta.
Pinnallisuuden tulee olla spontaania. Muuten se on teeskentelyä.
Pinnallisia voimme olla, mutta emme typeriä.-Pois se meistä!
Jo kolmannet valmistujaistanssini, eikä tietoakaan romanssista.
Pelkäävätköhän miehet itsenäisiä opettajattaria?
Miestenhän kuuluu olla pelottomia. - Sodassa ja uskossa kyllä.
Mutta ei rakkaudessa.
Katsokaa tuota jumalaista olentoa.
Hänellä on niin ylväs pää. - Kuin Rooman keisarilla.
Nerolla. - Toivottavasti hän on yhtä häijy.
Jos hän on varakas, häijyyttä voi katsoa läpi sormien.
Valmistaudu tanssimaan polkkaa.
Soisitteko minulle seuraavan tanssin kortistanne?
Minulla ei ole tanssikorttia. Pidän improvisoinnista.
Eikö se ole vaarallista? - Sen vuoksi siitä pidänkin.
Hyvät naiset.
Millainen hän oli? - Tanssii kuin jääkarhu.
Mokoma tärkeilijä. - Järkytitkö häntä jotenkin?
Kerroin lukeneeni "Humisevan harjun". Hän oli pöyristynyt.
Luitko sen?-En. Sanoin, että romaanin tuomitseminen lukematta-
on sama kuin etsisi Philadelphiaa Sodomasta tai Gomorrasta.
Kai hän ymmärsi nauraa? - Ei suinkaan.
Hän meni hiljaiseksi, mutta huokui sanatonta paheksuntaa.
Se oli ihanaa! Nyt minun on mentävä. Minulla on salainen tapaaminen.
Kuulostaa syntiseltä.
Eräs kirkonmies sanoi kerran, että minun pitäisi katua syntejäni-
tai paholainen ottaisi minuun yhteyttä.
Kysyin: "Postitseko?"
Hän meni hiljaiseksi. Mykistyi tyrmistyksestä.
Kadotettu sielu ei näe huomista.
Sille riittää tämä päivä. - Ethän ikinä muuta pois täältä.
Rehellisyytesi on suurenmoista. - Rehellisyys ei aina kannata.
Kannattaako epärehellisyys? - Kutsukaamme sitä diplomatiaksi.
Sen avulla tappion voi kääntää voitoksi.
Kuka niin sanoi? - Varmaan George Washington-
ylittäessään Delawarejokea.
Nyt minun on riennettävä.
Aja varovasti, äläkä tee mitään jumalatonta.
Lopetan siis jodlauksen. - Se on viisasta.
Joutuin nyt, Pendennis, ennen kuin muutan mieleni.
Käy sisään, Emily. - Suljenko oven?
Jätä se vain auki.
On ihanaa kuunnella musiikkia.
Se tuo mieleeni ensimmäiset tanssit, joissa olin isäsi kanssa.
Siitä on niin kauan.
Sisareni Lavinia. - Minua kutsutaan Vinnieksi.
Toinen sisareni Emily. - Minua kutsutaan Napoleoniksi.
Palasit kotiin avioituneena laki- miehenä. Harvard teki sinulle hyvää.
Meistä tulee naapureita. Muutamme Susanin kanssa Evergreensiin.
Sepä yllätys! - Hyvin mieluisa sellainen.
Austinista tulee työtoverini.
Sulosäveliä korvilleni. Eivätkö hyvät uutiset lopu lainkaan?
Tervetuloa, poikani ja hänen hurmaava vaimonsa.
Hyvin hurmaava vaimo.
Tämä on ihmeistä suurin.
Äiti laskeutui Olympos-vuoreltaan.
Emily hieman liioittelee tapansa mukaan.
Vietän hyvin hiljaista elämää. Minua ei miltei huomaa.
Mutta jos lähtisit, tänne jäisi ammottava aukko.
Mehiläiset laventelissa ja unelias pöllö
Aiotko avioitua? - Kyllä kai, aikanaan.
Emmekö me kaikki avioidu? Loppujen lopuksi.
En tiedä. En osaa kuvitella itseäni ilman perhettäni.
Vieraiden ihmisten keskellä.
Olet merkillinen olento.
Sinussa on enemmän syvyyttä kuin meissä muissa.-Miten niin?
Enhän minä ole osoittanut syvällisyyttä.-Voi, kultaseni.
Et sinä osoita sitä. Se näkyy lävitsesi.
Lupaathan kirjoittaa minulle, kun joskus muutat pois täältä.
Minulla ei ole taipumuksia kestävään kirjeenvaihtoon.
Taidan olla kovin kevytmielinen. - Mutta hyväsydäminen.
Tunteet hämärtävät arviointikykysi. Jos tuleva mieheni käy hermoilleni-
hän saa nähdä hurjan puoleni.
Aiotko sinä avioitua? - Haluan vain elää perheeni kanssa.
Se ei ole täydellinen, eikä tämä ole mikään paratiisi.
Mutta tämä on parempaa kuin mikään, mitä osaan toivoa.
Kun menet naimisiin-
minun tulee sinua ikävä. - Sehän on selvää.
Minua ei unohdeta.
Emily, muistathan leivät huomisille markkinoille!
Muistan.
Kädet tuntuvat turvonneilta.
Nehän ovat turvoksissa. Kuten jalkanikin.
Emily-neiti! - Ottaisitteko leipäni uunista?
Ei siihen kolmea tarvita!
Olit eilen töykeä Thomasille, Margaretille ja Maggielle.
Niin olin, isä. - Heitä on kohdeltava kunnioittavasti.
He eivät ole palvelijoita, vaan palkollisiamme.
Mistä hyvästä se tuli?
Ilmaisit niin kauniisti niiden välisen eron.
Puhuin teille eilen hyvin töykeästi.
Haluaisin pyytää anteeksi.
Emme me pahastuneet. - Saanko siis anteeksi?
Olen valtavan pahoillani.
Meillä on hyviä uutisia. - Leipä voitti 5 dollarin palkinnon.
Pitäkää te rahat. Se rauhoittaa omaatuntoani.
Leipänne sai toisen sijan. - Vai niin.
Miltä tuntuu olla isä, Austin? - Isälliseltä.
Saanko ottaa hänet syliini?
Hän saa nimekseen Edward. - Eli Ned.
Olen ei-kukaan, kuka sinä olet?
Oletko sinäkin ei-kukaan?
Sittenhän meitä on kaksi, mutta älä kerro muille
On niin tylsää olla joku, niin julkista
Vaikka sammakko, joka saa koko pitkän päivän
Toistella nimeään ihailevalle suolle
Isä, mitä nyt?
Fort Sumteria on tulitettu. - Mitä se merkitsee?
Uskotaan, että etelävaltiot haluavat erota liittovaltiosta.
Se merkitsee sisällissotaa. - Kutsutaanko sinut palvelukseen?
Melko varmasti.
Sinä jäät tänne. - Mutta ystäväni joutuvat rintamalle.
Maksan 500 dollaria, jotta sijainen taistelee puolestasi.
Entä minun kunniani? - Se on turvassa minun käsissäni.
Entä omatuntoni?-Se saa etsiä lohtua perhevelvollisuuksien hoitamisesta.
Sodassa kaatuvat pitävät sitä silkkana pelkuruutena.
Sivistynyt nuorimies ei puhu noin. - Herrasmies ei anna siihen aihetta.
Austin, olet ainoa poikani.
En anna sinun vaarantaa henkeäsi. - Isä, minä pyydän.
Älkää pakottako minua jäämään. - Kiellän sinua lähtemästä!
Jään tänne.
On äänekäs taisto urheaa, vaan entä soturi
Joka murheen sotajoukkoa vastaan taistelee
Hänen voittoaan ei kansa näe, eikä kaatumista huomaa
Ei isänmaalta kiitosta saa
Mutta enkeleihin luottaa voimme, ne kulkueeseen käyvät
Lumivalkeissa puvuissaan, enkeliluokissaan
On sana, joka miekkaa kantaa, se sotamiestä voi sivaltaa
Se tuhoisat tavunsa sinkoaa ja sitten vaikenee
Mihin se osui, sen isänmaanpäivänä kuulemme
Surmansa sai univormupukuinen veljemme
Missä tahansa aurinko vaeltaa ja päivä sarastaa
Siellä se ääneti hyökkää, siellä se voittonsa saa
Menimme Gettysburgiin puheita kuuntelemaan.
Edward Everett puhui kaksi tuntia. - Kuinka innostavaa!
Entä presidentin puhe? - Lincoln puhui vain kolme minuuttia.
Oliko kuulijoita paljon? - Joku väitti, että heitä oli 15000.
Suurin osa halusi vain aamiaista tai etsi muistoa taistelusta. Makaaberia.
Kerrotaan, että yli 600000 miestä kaatui.
Ja minkä tähden? Jotta orjuus lakkautettaisiin-
vaikkei sen olisi pitänyt edes alkaa. - Kuuntelet liikaa neiti Buffamia.
Jos miehet olisivat yhtä rohkeita, sota ei olisi ehkä syttynyt.
Kuinka sinä kehtaat? Ei ollut kyse sukupuolten välisestä sodasta.
Naiseuskin on orjuutta. - Sinun sietäisi hävetä!
Koetapa elää viikko naisena. Saat huomata, ettei se ole helppoa.
Lähdet siis huomenna.
Kauanko olet poissa? - Ehkä kaksi kuukautta.
Tapaukset ovat hankalia, ja tuomari Lord hoitaa ne molemmat.
Tiedätte kyllä, kuinka kiivas hän on.
Onko sinun oltava niin kauan poissa? - On.
Miehen on raivattava tiensä elämässä. Pelkkä nuhteettomuus ei riitä.
Mitä naisen sitten pitäisi tehdä?
Onko naisen ainoa tehtävä olla nuhteeton?-Ei riidellä.
Tämä on viimeinen iltani kotona.
Kirjoitan teille.
Se lievittää ikävääni. - Mutta pahentaa minun ikävääni.
Miksi olet valveilla tähän aikaan? - Kirjoitan öisin.
Kello kolmesta aamunkoittoon.
Isäni hyväksyy sen. Yksikään aviomies ei hyväksyisi.
Tulin tänne, sillä luulin, että jotain on vialla.
Ei suinkaan. Pidän yöstä.
Tuntuu siltä, kuin koko maailma nukkuisi.
Miksi harkitsit niin pitkään ennen kuin myönnyit kosintaan?
Totta puhuen-
ajatus miehestä siinä erityisessä mielessä-
hirvitti minua.
Austin on kyllä hyvin hellä.
Hän suhtautuu pelkooni ymmärtävästi.
Onko avioliiton intiimielämä tosiaan niin hirvittävää?
Hoidan velvollisuuteni.
Mutta en saanut vain aviomiestä.
Sain myös kaksi sisarta. - Niin.
Meistä tulee sisarukset. - Jaamme ja luemme kaiken.
Brontën sisaruksia, George Eliotia.
Ja rouva Gaskellia, Luoja paratkoon.
Sinulla on runoutesi.
Mutta sinulla on elämä.
Minulla on rutiinini.
Se on Luojan lahja toivottomille tapauksille.
Eikö mikään tuo sinulle iloa?
Me, jotka elämme vaatimatonta elämää-
vailla tietynlaista rakkautta-
olemme tottuneet elämään kaipuussa.
Petämme itseämme ja muita.
Se on valheista pahin.
Mutta sielun asioissa sinä olet tinkimätön.
Se ei korvaa onnea.
Mistä tämä kutsu kuuluu?
Ne, joiden nimet on Karitsan elämän kirjassa-
huutavat: "Tulkaa, tulkaa!"
Ja maanpäällinen seurakunta-
sekä taivaallinen joukko kahisevine kaapuineen-
ja kultaisine harppuineen huutavat: "Tulkaa, tulkaa!"
Ja taivaan enkelit, luokkiinsa ryhmittyneinä-
ikuista valtaistuinta kiertäessään-
yhtyvät kuoroon ja huutavat: "Tulkaa, tulkaa!"
Pastori Wadsworthin saarnat salpaavat hengityksen.
Sellainen hurmos on suurenmoista.
Vaikka oman huoneen hiljaisuudessa se tuntuu kovin kaukaiselta.
Hän on myös komea.
Ja niin puhdas. Kuin vastakylpenyt kerubi.
Ja onnellisesti aviossa.
Kihlaus vailla ihastusta...
Saahan sitä toivoa. - Liian toiveikas joutuu pettymään.
Entä jos luopuu heti toivosta? - Silloin ei ehdi edes toivoa.
Annan liikaa painoarvoa ystäville.
Kun kuolema vie ystävän, se on menetyksistä syvin.
Kun avioliitto vie ystävän-
suru on hienovaraisempaa, mutta yhtä syvää.
Emme voi hallita maailmaa ja elämää. Emmekä sivuuttaa niitä.
Pystymme vielä parempaan. Voimme olla varuillamme.
Mitä me sen jälkeen teemme?
Siirrymme ikuisuuteen. Siellä ei surra menetyksiä.
Älä unohda taivaan valtakuntaa. - Ehkä pääsemme sinne.
Se selviää aikanaan.
Jonain päivänä sinäkin avioidut.
Tuskinpa vain. Sinä ja Austin olette perheen kaunistukset.
Minä olen kenguru kaunokaisten keskellä.
Sinulla on kauniit kasvot ja hieno sielu.
Toivotaan, että tuleva kosijani on kiinnostunut eläintieteestä-
ja sielun asioista.
Kutsukaamme pastori Wadsworth teelle. - Rouva Wadsworth myös.
Olkoon menneeksi. - Lupaathan olla ihmisiksi.
Osaat olla provosoiva. - Kokoan kaiken arvokkuuteni.
Sitä minä pelkäänkin.
Saisiko olla kahvia, rouva Wadsworth? Tai teetä?-Ei, kiitos.
Rouva Wadsworth on raitis. - Eikö se koske vain alkoholia?
Minun mielestäni se koskee myös teetä.
Olen kuullut, että kiinalaiset juovat teetä terveyssyistä.
Onnekseni en ole kiinalainen.
Sitruunajuomaa? - Sen Jumala varmasti hyväksyisi.
Leikinlasku ja Jumala eivät sovi yhteen.
Se on miltei sopimatonta.
Ottaisin mielelläni pelkkää vettä.
Pastori Wadsworth? - Saisinko kupillisen kuumaa vettä?
Vinnie kertoi, että olette runoilija.
Niin, kirjoitan runoja.
Mitä mieltä olette nykyrunoilijoista kuten herra Longfellowista?
Hän kirjoittaa itsestäänselvyyksiä. - Ankarasti sanottu.
"Hiawathassa" on paljon hyvää. - Pahoittelen tylyyttäni-
mutta olen vain rehellinen. Teoksesta puuttuu syvyys.
Lukekaapa vaikka yksi säkeistö.
Runoilija osaa tiivistää totuuden.
Onko Brontëilla mielestänne se taito? - Kyllä vain. Ja muutamalla muulla.
Mitä te näette siinä Yorkshiren synkeydessä?
Kauneutta, joka kätkeytyy totuuteen. - Mikseivät he tee jotain järkevää?
Jos se olisi heidän tavoitteensa, he kaiketi virkkaisivat.
Menisimmekö kävelylle puutarhaamme?
Ei, kiitos. Kuuma sää uuvuttaa minut.
Mutta Charles rakastaa ulkoilua. Minä viihdyn varjossa.
Siinä tapauksessa vien miehenne vaatimattomaan puutarhaamme.
Sisareni saa teidät kokonaan.
Lisää vettä?
Kiitos kutsustanne, neiti Dickinson.
Saarnanne kosketti minua syvästi.
Halusin kertoa sen teille.
Tämä on vaatimaton vastalahjani.
Olkaa kiltti ja sanokaa jotain. Ovatko runoni minkään arvoisia?
Ne ovat suurenmoisia.
Ovathan ne tinkimättömiä, mutta aivan erinomaisia.
Kuinka monta runoistanne on julkaistu?-Seitsemän.
Tai kenties yksitoista. En muista. - Eikö sen enempää?
Ei. - Otatte sen kovin tyynesti.
Koska kukaan ei kaipaa sitä, mitä voisin tarjota.
Saatanhan toki saada arvostusta jälkipolvilta.
Mutta se lohduttaa minua yhtä vähän kuin Jumala.
Kuulostatte lohduttomalta. - Ei, olen katkera.
Sitä paitsi postuumi maine on niitä varten-
joita kukaan ei muista heidän eläessään.
Mutta silti...
Kärsiä nyt tällä lailla menestyksen kaipuussa.
Haluaisin saada tunnustusta ennen kuolemaani.
Jos syksyllä saapuisit, kesän sivuun pyyhkisin
Hymy huulilla, huoletonna, kuin kärpäsen
Jos sut vuoden päästä näkisin, kuukaudet kerälle kerisin
Laatikoihin ne panisin, ajan koittavan odottaisin
Jos vuosisatoja viipyisit, niitä sormilla laskisin
Niin kauan, että sormiparkani pudottaisin
Jos tämän elämän loputtua sinut varmasti saisin
Elämän pois viskaisin ja ikuisuutta maistaisin
Mutten tiedät, milloin saavut
Se minua ahdistaa
Kuin mehiläinen, joka pistoaan odotuttaa
Tarvitsen huumorintajuisen miehen. Jonkun, joka osaa nauraa maailmalle.
Elämän vakavasti ottaminen on varma tie tuhoon.
Oletko löytänyt sellaisen miehen? - Sellainen on löytänyt minut.
Eräs herra Wilder, matematiikan opettaja.
Jos hän näkee hupia murtoluvuissa, olen hänen.
Mutta rakastatko häntä? - Rakastanko? En osaa sanoa.
Rakkaus on hurmaava ajatus. Jotkut jopa väittävät sitä todeksi.
Mistä sen voi tietää?
Entä jos teet väärän valinnan? - Silloin hänet surmataan vaivihkaa.
Muille väitän, että hän menehtyi matemaattiseen kohtaukseen.
Toivon, että sinusta tulee onnellinen.-Siitä ei ole takeita.
Riittää, että mies on huomaavainen. - Se tuntuu luovuttamiselta.
Se on vain käytännöllistä. Kenties rakkaus syttyy aikanaan-
ja minustakin tulee omahyväinen. - Sitä sinusta ei tule ikinä.
Muutumme lopulta sellaisiksi, mitä vähiten tahdomme.
Siinä tapauksessa torjun maailman ja kohtaloni.-Se olisi suuri virhe.
Kieltäisit itseltäsi sen, mitä sielusi eniten kaipaa.
Mitä se kaipaa? - Totuutta. Ja kokemuksia.
Muuten olet vain pelkuri. - Ilkeästi sanottu.
Mutta rehellisesti.
Älä torju paheitasi, Emily. Hyveitäsi sinun pitäisi varoa.
Austin sanoi kerran, että hyveemme ovat vain valepukuisia paheita.
Sillä miehellä on huumorintajua. - Onko herra Wilderilla?
Tavallaan. Hän kosi minua kirjeellä.
Jos liittomme on onneton, voin syyttää postilaitosta.
Sinun on mukauduttava sääntöihin. Älä paljasta kurittomuuttasi.
Sydämessäsi voit kapinoida niin paljon kuin haluat.
Eikö se ole tekopyhää? - Tietysti.
Mutta kotimaassamme rakastetaan tekopyhyyttä.
Et saa sekoittaa toisiinsa ulkoista ja sisäistä hurskautta.
Vain episkopaalit tekevät niin. - Mutta minussa on kapinamieltä.
Olen kaukana Jumalasta.-Olet lähempänä häntä kuin kukaan muu.
Sinun on katsottava pintaa syvemmälle.
Mutta älä säikähdä sitä, mitä löydät. - Hämmennystäkö?
Kyseenalaistan kaiken. - Älä ole liian radikaali.
Sitä ei katsota hyvällä. - Sinähän olet radikaali.
Kyllä minäkin ennen pitkää sopeudun sääntöihin.
Mutta sinä et. Kadehdin rohkeuttasi.
Saat varmasti ihastuttavan kukkakimpun-
ja Mendelssohnin häämarssin. - Kukkakimpun kyllä.
Mendelssohnia en tahdo. Häissä ei pidä soittaa iloista musiikkia.
Se olisi harhaanjohtavaa. - Jätät meidät iäksi.
Saat sen kuulostamaan siltä, kuin kuolisin.
Et saa nähdä sitä sillä lailla.
Yhdysvalloissa kuolemaa pidetään henkilökohtaisena epäonnistumisena.
Hakisinko sinulle jotain, äiti? - Ei, kiitos.
Vaikutat aina niin surulliselta.
Elämäni on ollut kuin unta.
Aivan kuin en olisi kuulunut siihen.
Vinnien synnyttyä minut valtasi melankolia.
Erehdyin luulemaan sitä tyytyväisyydeksi.
Olimmeko me sinulle niin suuri uhraus?
Ette.
En luopuisi teistä ikimaailmassa.
Te olette minulle parasta lääkettä.
Mutta joskus-
tiettyyn aikaan päivästä-
kun aurinko on alhaalla ja varjot pitenevät-
tunnen ääretöntä kaipuuta-
ja sydämeni on valtavan raskas.
Se tekee kipeää.
Voi, rakkaani.
Rakkaani. - Voi, kultaseni.
Pastori Wadsworth on lähtenyt San Franciscoon.
Kaikki lähtevät. Hylkäävät meidät.
Älä koske minuun!
En kaipaa sääliä. Se tekee oloni rumaksi.
Annat liikaa arvoa ulkoiselle kauneudelle.
Vain kauniit ihmiset voivat pitää ulkonäköä sivuseikkana.
Kateus ei paljon lämmitä. - Sinulla on suurenmoinen luonne.
Mitä iloa siitä on tässä maailmassa? - Olet joskus liian ankara itsellesi.
Minussa on monia vikoja.
On vahingollista nähdä itsessään liikaa vikoja.
Pastori Wadsworth on naimisissa.
Tunteesi ovat sopimattomia.
En ole yhtä nuhteeton kuin omahyväinen sisareni.
Moraalissasi on parantamisen varaa.
Viittaatko pastori Wadsworthiin? - Hän on naimisissa.
Et saa kiintyä ihmiseen, joka ei voi vastata tunteisiisi.
Tuskin edes tunnet häntä.
Sitä paitsi hän on onnellinen rouva Wadsworthin kanssa.
Rouva on elänyt nuhteettomasti. - Ei hän ole edes elänyt!
Jos kuuliaisuus olisi rakkautta, olisimme kaikki onnellisia.
Hän on hyvä vaimo.
En ole ikinä ymmärtänyt, mitä näet hänen miehessään.
Hän on kaukana herra Rochesterista, etkä sinäkään ole Jane Eyre.
Se oli ilkeästi sanottu.
Minäkin pyydän anteeksi.
Et sinä ole omahyväinen. - Mutta kyllä minä saarnaan.
Ja minä suurentelen asioita.
Mutta uutisesi oli musertava.
Sinä surkea olento!
Etkö ikinä saavuta mitään?
Kasvamme rakkaudestakin pois, sen työnnämme komeroon
Isoisän puvun lailla siellä se vanhetkoon
Herra valistakoon kasvonsa sinulle ja olkoon sinulle armollinen.
Herra kääntäköön kasvonsa sinun puoleesi ja antakoon sinulle rauhan.
Olkoon teille onni myötä!
Ei kyyneleitä, Emily. Ei kyyneleitä.
Tuletko sinä? - En.
Hyvästele hänet puolestani.
Kuoleva ei paljon kaipaa, lasin vettä vaan
Hienotunteisen kukan seinää koristamaan
Viuhkan, kenties, surevan ystävän-sen nyt vähintään
Ei sateenkaaren värit huomaa, että poissa on hän
Katso mennyttä suopein silmin, parhaansa se teki
Niin pehmeästi aurinko laskee ihmiselon länteen
Pohjattomasta menetyksestä versoo jotain hyvää
Yksinäisyyteen lohdun tuo, että onni oli syvää
Jos kurkotamme hiljaisuuteen, emme voi olla peloissamme.
Koska siellä, missä ei ole mitään, on Jumala.
Emily?
Emily!
Onhan sinun syötävä.
Tule alakertaan.
Siitä on jo kolme päivää.
Olet pukeutunut valkoisiin. - Niin olen.
Meillä on yhä suruaika.
Niin minullakin.
Emily, herra Bowles on täällä!
Hän on tullut Amherstiin varta vasten sinua tapaamaan.
Tulkaa alas! En puhu ihmiselle, joka seisoo yläpuolellani.
Pahoittelen. Olen hieman peloissani, enkä tiedä, mitä sanoa.
Sanokaa: "Kiitos, kun julkaisitte runojani."
Olen siitä enemmän kuin kiitollinen.
Mutta te muutitte välimerkkejäni.
Voi hyvänen aika! Mitä muutamasta väliviivasta?
Minä en siedä sitä, että välimerkkeihini kajotaan.
Pahoittelen asiaa. Yritin vain tehdä runoistanne selkeämpiä.
Itsestäänselvä ei ole sama kuin selkeä.
Vain runoilija itse voi muuttaa runojaan.
Muiden tekemänä se on hyökkäävää. - Käytöksenne on sopimatonta.
Jos kohtelisitte kosijaanne tällä lailla, tämä ei tulisi toiste.
Uskotteko, että saan kosijoita? - Totta kai.
Vaikka teitä onkin vaikea miellyttää.
Miehen pitäisi olla yhtä mahtava kuin Disraeli-
ja yhtä vilpitön kuin Gladstone. - Yhtä rehti kuin George Washington.
George kuka?
Emily, herra Emmons tulee tapaamaan meitä.
Komea ystävämme. - Tulisitko alakertaan?
En.
Miksi et?-Koska hän on komea. Minä en ole tarpeeksi kaunis.
Hän ihailee runojasi. - Ihailun takana on aina kateutta.
Mitä kateuden takana on? - Ihailua.
Hän voi tulla portaiden alapäähän.
Neiti Dickinson? - Niin?
En näe teitä. - Älkää siitä välittäkö.
Olen ensi kertaa tällaisella vierailulla.
On epäreilua, että te näette minut, mutta minä en näe teitä.
Ei siitä ole teille haittaa. Olen edukseni kuultuna.
Lähdettekö ajelulle kanssamme? - En poistu isäni mailta.
Mikä vahinko. Sää on niin kaunis.
Sää pysyy kauniina, vaikka minä jäisin kotiin.
Toivotan teille mukavaa päivänjatkoa. - Kiitos samoin.
Hän kiipeää portaat keskiyöllä
Yössä häämöttävä mies
Ei mikään tavallinen sulho
Mutta minä odotan, kaiket päivät
Kyllä hän saapuu ennen tuonpuoleista
Voi, antakaa hänen saapua!
Älkää antako hänen unohtaa minua!
Siellä oli ihanan kirkas päivä! - Olisitte tehnyt siitä kirkkaamman.
Naista ei hurmata ivaamalla. - Olin aivan vilpitön.
Ehken arvioi kauneutta yleisten normien mukaan.
Kaikki normit ovat yleisiä. Ihminen lakkaa arvostamasta kaikkea tuttua.
Tai oppii tuntemaan sen, mitä lakkaa arvostamasta.
Kauneus on katsojan silmissä. - Se ei pidä enää paikkaansa.
Siitä on tullut pelkkä klisee.
Nyt olette hieman ilkeä. - Älkää ryhtykö marttyyriksi.
On parasta, että lähden ennen kuin veri vuotaa.
On haavoja, joista ei vuoda verta.
Ne tuottavat silti tuskaa.
Oletin, että halusitte minusta eroon. En tahtonut loukata.
En minäkään. Tahdon vain olla rehellinen.
Saanko tulla uudelleen? - Miksi tulisitte, jos ette viihdy?
En haluaisi olla teille taakaksi. - Voihan taakan laskea maahan.
Ei teidän tarvitse ryhtyä Sisyfoksen työhön.
Voi, Emily. Miksi käyttäydyt sillä lailla?
Loukkasit hyväntahtoista miestä.
En tiedä.
Tunnen tukahtuvani, kun he tulevat liian lähelle.
Kaipaan... jotain.
Mutta pelkään sitä.
Mies voi rakastaa ja sitten viiletä. Minä en siihen pysty.
Et voi olla yhdenvertainen miehen kanssa.-Mutta sitä minä haluan.
Rajoitukset tukahduttavat minut. - Mutta kapinoivaa rangaistaan.
Voin kapinoida ääneti. Kukaan ei saa tietää todellisia tunteitani.
Jumala tietää ne. - Hän ei ole aviomieheni.
Sinä kuulut Jumalalle. Olet hänelle tilivelvollinen.
Hän on minulle armollinen, sillä hän tietää, kuinka ponnistelen.
Ja jos häntä ei ole olemassa, olen ikuisesti vapaa.
Kun lähdemme, emme tiedä lähtevämme
Leikkiä laskien suljemme oven, takanamme kohtalo telkeää sen
Sitten vaikenemme
Hän hapuilee sieluasi kuin soittajat koskettimia
Ennen täyden soiton aloittamista
Hän vähitellen tainnuttaa, hauraan ytimesi huipennukseen valmistaa
Ensin heikoin iskuin, jostain kaukaa, sitten hitaasti lähempää
Hengitys ehtii rauhoittua, ja aivot jäähtyä
Sitten iskee suuri salama, joka nylkee paljasta sielua
Onko virtsassanne ollut verta?
On.
Onko teillä ollut selkäkipuja? - On.
Koviakin? - Erittäin kovia.
Hänellä on ollut kuumetta ja oksentelua.
Miten henki kulkee? - Huonosti.
Teillä on Brightin taudit perusoireet.
Se on munuaissairaus. - Onko siihen parannuskeino?
Ilmeisesti ei.
Mikä on ennusteeni?
Diureetit ja laksatiivit saattavat helpottaa oireita.
Mutta hoitokeinoa ei ole.
Ei.
Kiitos, tohtori. - Saatan teidät ovelle.
Tämä maailma ei ole päätös, vielä seuraa jatko-osa
Näkymätön kuin musiikki, kaunis soinniltaan
Se kutsuu ja hämmentää, ei sitä tunne kukaan
Kohti arvoitusta on kuljettava vaan
Se oppineita askarruttaa, ja ihmisen se saa
Kärsimystä kestämään ja ristinkuolemaa
Kuulen hänen huokauksensa jo ennen kuin hän huokaisee
Emily, äiti on saanut aivohalvauksen.
Kas niin.
Niin.
Tulimme toivottamaan hyvää yötä, äiti.
Miksi?
Isä uskoi. - Ja äiti rakasti.
Voiman sijaan hänellä oli hellyyttä.
Vaimonne soittaa kauniisti, herra Todd.
Vaimoni tekee kaiken kauniisti. Koko sydämellään.
Sanotaan, että kaikki miehet rakastuvat häneen.
Hän itse sanoo niin.
Onko tämä yksityinen harjoitus vai yleisölle avoin?
Rouva Todd, uloskäynti on oikealla.
Emily?
Rouva Todd on lähdössä.
Tästä maailmasta vai tästä talosta? - Lopeta. Hän kuulee sinut.
Hei sitten, Emily.
Näkemiin, rouva Todd. Viekää terveiseni herra Toddille.
Kärsivälliselle ja lujaluonteiselle miehellenne.
Vien terveisenne.
Ensi kerralla voit hyvästellä vieraamme semaforilla.
Yksikään lippu ei riitä ilmaisemaan sitä, mitä tahdon sanoa.
Voit poistua takaovesta. Se käy nopeammin.
Emily, miksi käyttäydyt tällä lailla?
Vihanpito kestää taas monta päivää.
Kuinka Susan voi? - Kiitos hyvin.
Hän on Mabelin seurassa.-Tylsän ja itserakkaan rouva Toddin seurassa.
Luulet itsevarmuutta itserakkaudeksi ja pidättyvyyttä tylsyydeksi.
Rouva Todd on kaikkea muuta kuin pidättyväinen.
Vaaditaanko pidättyväisyyttä vain vaimolta?-Vaimoni on tyytyväinen.
Hän osaa kaiketi arvostaa uskottomuutta Schubertin tahdissa.
Taiteilijaa eivät konventiot sido.
Taiteilija ei petä itseään eikä yleisöään.
Sinulla ei sitä ongelmaa ole, kunhan saat ensin yleisöä.
Susan on tässä viaton uhri. - Jos vaivautuisit katsomaan-
huomaisit, että viattomuuden takana on paljon muutakin.
Lakatkaa riitelemästä!
Myötätuntoni on Susanin puolella.
Mitä tekisit, jos hänellä olisi suhde naimisissa olevan miehen kanssa?
En antaisi sitä anteeksi. - Ja silti ihailet rouva Toddia.
Vaimo on aivan eri asia.
Minun on vaikea olla halveksumatta sinua.
Älä neuvo, miten minun tulisi elää! - Äläkä sinä puolustele itseäsi.
Tekosi on moraaliton ja kurja.
Susan on hyvä ja älykäs vaimo.
Onko pinnallinen viehkeys tärkeämpää?
Tarkoittanet Mabel Loomis Toddia? - Kyllä vain.
Älä väitä, että olette vain ystäviä. Näin teidät puolimakuulla.
Joskus olet yhtä vastenmielinen kuin runosi.
Käyttäytyykö hän miehensä kanssa samalla lailla?
Emme voi asialle mitään. Mabel on päättänyt jatkaa suhdetta.
Ei niin typerä nainen kykene tekemään päätöksiä.
Se oli ilkeästi sanottu.
Minusta on tullut inhottava ihminen. - Älä ole niin ankara itsellesi.
Sinä vain kiihdyt, kun olet loukattu tai vihainen.
Suojaudut vihalla maailmalta.
Kuinka voit yhä rakastaa minua?
En ansaitse rakkauttasi.
Sinua on helppo rakastaa.
Voi, Vinnie.
Vinnie.
Et sinä ole ainoa, jolla on pahoja ajatuksia.
Kyllä minullakin on.
Kerran toivoin, että Mabel menisi kuumailmapalloon, joka räjähtäisi.
Voi, Vinnie. Jos se on pahin syntisi-
olet tosiaan pyhimys.
Räjähdyksestä huolimatta.
Yritä olla ärsyttämättä häntä.
Joko luit tämän artikkelin "Springfield Republicanista"?
En. Kuinka niin?
Sen on kirjoittanut herra Bowles, jota uskoakseni ihailet.
Ja joka on myös naimisissa. - Mitä siinä sanotaan?
"Miksi kirjoittaisimme? On eräs kirjallisuussuuntaus-
joka vetoaa lukijan myötätuntoon, vaikka ei miellytä aiheeltaan."
"Sitä voisi kutsua kärsimyskirjallisuudeksi."
"Kirjoittajat ovat usein naisia. He ovat lahjakkaita ja tunteikkaita-
mutta myös heikkoja, yksinäisiä ja onnettomia."
"Kärsimys on harvoin terveellistä. Suuntaus saattaa olla merkittävä-
mutta kovin usein se vain sumentaa, musertaa ja vääristää."
"On vaikea tarkastella asioita kyynelverhon läpi."
"Luonnos tai runo on..."
Se oli julmaa. - Elämä on julmaa.
Eikä julmuus tunne moraalia.
Oletko kunnossa? Austin oli julma.
Kaipa hän vain puolusti itseään.
Hän halusi näpäyttää minua.
En ymmärrä, miksi hän on hullaantunut siihen naiseen.
Naisella on aviomies, jonka pitäisi tyydyttää hänet kaikin tavoin.
Kerrotaan, että herra Todd kantaa sukupuolitautia.
Mistä tiedät? - Siitä huhutaan.
Kenties näet Mabelin nyt suopeammassa valossa.
Tuskinpa vain.
Vaikka rouva Toddilla olisi intiimihuolia-
Austinilla ei ole oikeutta uskottomuuteen.
Veli, jota ennen jumaloin, petti Susanin tavoista alhaisimmalla.
Tuomitset ihmiset liian helposti, koska yliarvioit heitä.
Odotusten laskeminen on varma tie syntiin.
Vankat periaatteet ovat varma tie ahdasmielisyyteen.
Mihin jäi suoraselkäisyys? Austin piti siitä ennen tiukasti kiinni.
Nyt se on vain taakka, jonka voi sysätä syrjään.
Suoraselkäisyys voi tehdä ihmisestä armottoman.
Tarkoitatko minua? - Toisinaan.
Olemme vain ihmisiä, Emily. Älä rankaise meitä siitä.
Olet oikeassa.
Tietenkin.
Olisinpa yhtä lempeä kuin sinä.
Soimaan Austinia vain siksi, että olen itse yhtä heikko.
Meistä tulee sitä, mitä vähiten haluamme.
Minusta on tullut katkera.
Olet kiivas-
mutta sinulla on sielu, josta kuka tahansa olisi ylpeä.
Voi, Vinnie. Vinnie.
Miksi maailmasta on tullut niin ruma?
Olimme kulkeneet kauas, jo miltei saapuneet
Siihen kohtaan elon tiellä, josta ikuisuus alkaa
Peläten jatkoimme matkaa, haluttomin askelin
Kaukana siinsivät kaupungit, mutta välissä oli kuolleiden metsä
Peräytyä ei voinut, tie takana suljettiin
Edessä oli ikuisuus, ja Jumala joka portilla
Emily, rauhoitu.
Rauhoitu.
Eikö mitään ole tehtävissä? - Annan hänelle lisää kloroformia.
Emily.
Emily, me olemme tässä.
Koeta rauhoittua.
Hyvä, hengitä.
Ei mitään hätää.
Tohtori...
Ihan rauhassa.
Elämäni päättyi kahdesti jo ennen kuolemaa, mutta vielä nähdä saan
Tuoko ikuisuus mukanaan jotain odotettavaa
Niin toivotonta ymmärtää, kuten kahdesti ennenkin
Ero, se taivaaseen kuuluu, se myös helvettimme on
Hyvästi vanhalle elämälle ja hyvästi maailmalle
Suudelkaa puolestani kukkuloita
Olen valmis lähtemään
En kuolemaa jäänyt odottamaan, hän ystävällisesti odotti minua
Vaunuissa olimme vain me, sekä kuolemattomuus
Hitaasti ajoimme, hän ei kiirehtinyt
Minäkin laitoin työni pois, sillä hän oli kohtelias
Ohitimme koulun ja leikkivät lapset
Ohitimme viljapeltoja
Ohitimme laskevan auringon
Tai pikemminkin aurinko ohitti meidät
Kaste sai minut palelemaan
Pukuni oli seitinohut, ja stolani vain tylliä
Pysähdyimme talolle, joka oli pelkkä kasa
Katto tuskin näkyi, kattolistakin upposi maahan
Siitä on vuosisatoja
Mutta se tuntuu lyhyemmältä kuin päivä, jona aloin epäillä
Että hevosten päät osoittavat kohti ikuisuutta
Tämä on kirjeeni maailmalle, joka ei koskaan kirjoittanut minulle
Luonnon kertoma uutinen, lempeä ja majesteettinen
Se antaa viestinsä käsiin, joita en nähdä saa
Sen rakkauden vuoksi minut lempeästi tuomitkaa
Suomennos: Sini Helmiö BTI Studios